Ó, heló. Gondolom, a történet miatt jöttek.
A manók mesélősek.
Ezt biztos nem tudták rólunk.
Jó pár manó-dolog alighanem kevéssé köztudott.
Például érdekes... manó-izmus,
hogy egy manó csupán háromféle pályát választhat.
Van az éjszakai cipészkedés, tudják, míg az öreg suszter szunyókál.
Álomszuszék! Egy mamuszt se fércelne össze.
- A sütisütést faodúban. - Hé!
Mondanom sem kell, a tölgyfa-sütöde veszélyes üzem a száraz évszakban.
Cipésznek megyek!
A harmadik pálya, avagy a mutatvány, a nagy gála...
A hivatás, amelyre minden manó áhítozik.
Ez pedig a játékkészítés Télapó műhelyében.
Már csak 2 hét van karácsonyig!
Ehhez csak a manók értenek.
Fürge ujjunk, derűs kedélyünk és fortélyos
észjárásunk tett erre alkalmassá minket.
Próbálkoztak ugyan törpékkel is, de iszákosak...
a trollok meg nem szobatiszták.
Emberi lény pedig még soha a lábát se tette be Télapó műhelyébe.
Egészen úgy 30 évvel ezelőttig.
Gondolom, már sejtik: itt kezdődik a történetünk.
főszereplők
Ml A MANÓ
további szereplők
zene
fényképezte
írta
rendezte
Tentizünk, jó?
Így ni.
Most pedig szépen bebújsz a pihe-puha ágyikóba.
ltt is vagyunk.
Na látod.
És most aludj szépen.
Jövőre talán otthonra lelsz.
Boldog karácsonyt, angyalkám.
Jól van. Jól van.
lsmét igen sikeres évet zártunk.
Úgyhogy a kemény munka után...
ideje elkezdenünk a készülődést jövő karácsonyra!
Hát ez meg itt mi a hóbortos hóbagoly lehet?
Egy baba...
- ''Kicsi... Kópé... Pelus.'' - Kópénak hívják. Biztos...
- az árvaházban bújt a zsákba. - Mi lesz?
Most aztán Télapónak főhetett a feje.
És ha lurkókról van szó, Télapó vajszívű.
Kópét rábízta egy manóra, aki szeretett volna babát,
de annyira a játékkészítésnek élt, hogy...
valahogy elfelejtett családot alapítani.
Télapó!
lgen. Én neveltem fel Kópét.
Én vagyok a fogadott papája.
Bár jóval gyorsabban cseperedett,
ő is csak olyan volt, mint a többi gyerkőc.
Kicsit lassabban, Kópé.
Mármint majdnem olyan.
A legkorszerűbb processzorkészítési óra előtt,
vegyük át a manó-házirendet, rendben?
- Első pont? - Legyen minden napod karácsony!
Második pont?
A Jók Könyvében mindenkinek jut hely!
A harmadik?
A karácsony új életre kel,
hogyha mindenki énekel!
Mikor Kópé felnőtt a feladathoz, magam mellé vettem inasnak.
- Még nem jártam itt. - ldeje, hogy beletanulj a barkácsolásba.
Télapó szánja.
Segítesz megröptetni.
Hát nem a táltos rénszarvasok repítik?
És ők mitől táltosodnak meg?
A karácsony örömétől. Ezt mindenki tudja.
Hát. Bármily furán hangzik,
- lenn délen sokan nem hisznek Télapóban. - Mi?!
Akkor szerintük ki hozza az ajándékokat?!
Terjedőben van egy szóbeszéd, miszerint a szülők.
De hát ez nevetséges! Nem is bírnák egyetlen éjszaka.
És a télapódézsmálta sütik? Azt is a szülők falják be?
Hát igen. És évről évre egyre kevesebben hisznek Télapóban.
Már-már energiaválsággal van dolgunk.
Látod, milyen keveset mutat a télapóméter?
Borzasztó.
Ezért fabrikáltam ezt a kis szerkentyűt annakidején.
- Hát ez meg mi? - A Csing-ling-ling Háromezres.
Egy 500 rénszarvaserős sugárhajtómű.
Enélkül már csak alig néhány patányira tudna fölszállni.
Nos, úgy tűnik, zárlatos a hőkapcsoló.
- Segítenél megszerelni? - Mármint hogy én?!
És noha a legtöbben befogadták Kópét,
akadt némi hátulütője, hogy ember létére manók között élt.
Szia, Toboz.
Lehet, egy kicsit elmaradok a normától.
Semmi gond. Hány Kis Rajzmesterrel lettél kész?
Ki vele.
Már készen van... 85.
85?
Akkor...
915-tel vagy lemaradva.
Mondd csak ki. A legpocsékabb játékkészítő vagyok.
Egy félküllős tökfilkó.
Dehogy vagy te félküllős tökfilkó.
Csak mindenki másban ügyes.
Rajtam kívül mindenki ugyanolyan ügyes.
De te is olyan ügyes vagy...
sőt különlegesen ügyes, például a...
- Elemet cseréltél a füstjelzőben. - Úgy bizony.
És fél év múlva megint cserélned kell.
A kórus egyetlen baritonja vagy.
Egy egész oktávval alulkerekedsz.
Na látod, dehogy vagy félküllős tökfilkó.
lnkább... különleges vagy.
Így aztán Kópét áthelyezték a ''különleges'' foglakoztatóba.
Fagyöngy. Bocs a nyaggatásért, de segítenél behozni ezt a lemaradást?
- Szíves örömest. - Köszönöm. Kópé kikészít.
Fahéj és Ánizs már túlórázik.
Ügyes volt tegnap az a ''különleges'' szöveg.
Szegénykém. Csak nem jön rá.
Ha eddig nem jött rá, hogy ember, már nem is fog.
Alighanem kicsi lesz.
lnkább... különleges vagy.
Nem festesz valami fényesen. Jól vagy?
Jól. Csak jólesne egy kis víz.
Kópé...
Kópé, jól vagy?
Bocs, Papa. Csak szeretnék egyedül lenni.
Kópé... beszélnünk kéne.
Kópé, van valami, amit el kell mondanom.
Alighanem már tudnod kéne... régen... réges régen.
Aztán elmeséltem neki, hogyan szeretett bele az apukája
még fiatalon egy szépséges, Susan Welles nevű leányzóba.
Aztán nem sokkal a születés után a mamája meghalt.
És hogy ő nemsokára meghalt.
Meg hogy az apukája nem is tudja, hogy megszületett.
Legfőképp pedig, hogy hol lakik az apukája.
Egy New York City nevű varázslatos helyen.
- Apukám itt dolgozik? - Az Empire State Buildingben.
- Hé, Kópé, nem szedünk hóbogyót? - Majd máskor, Ping-Pongvin.
- Szervusz, Kópé. - Szia, Leon.
- Mit lógatod az orrod? - Állítólag nem vagyok manó.
Már hogy volnál? Majd' 2 méteresen, kölyökkorod óta szakállal?
Papa szerint az igazi apukám egy csodás messzi helyen lakik.
- Mi tévő legyek? - Legalább van apád.
Engem összegyúrtak, és a zimankóban hagytak.
Még sose mozdultam ki az Északi-sarkról.
Én már többször bejártam a világot még zsenge gomolyfelhőkoromban.
Varázsbirodalom csodás lényekkel, kivéve a kutyákat.
- Tényleg, ha sárga a hó, ne edd meg. - Ezt én is tudom.
Talán most végre megtudhatod, ki is vagy valójában.
Úgy hallom, egy kis útra készülsz a nagyvárosba.
Bizony.
lzgulok ám picit. Leon szerint odalent más lesz.
Rá se ránts. Sose tette ki innen a lábát... nincs is neki.
- Én már rengetegszer jártam arra. - Tényleg?
- És milyen? - Nos, pár dolgot véss az eszedbe.
Először is, ha rágót látsz az utcán, hagyd ott. Nem kínálásra van.
Aztán... ''eredeti'' Nagyi Pizzázójából van vagy 30.
Hiába van mindre kiírva, csak a 11. utcai az igazi.
Ha pedig azt látod kiírva, hogy ''kukkolda'',
attól még nem leshetsz bele az ajándékokba karácsony előtt.
Milyen lehet az apukám? Majd korcsolyázunk meg bonbont eszünk...
Ez a másik, amit mondani akartam.
Tudod, Kópé...
Az apukád...
Nos... a virgácsos listán van.
Neeem!
Elveszi tőlünk a könyveket?
Á... átlátok ám én a szitán.
Lelkifurdalást próbál itt kelteni. Holott maga nem fizetett.
De a gyermekek úgy imádják a könyveket.
Tudom, én mértem fel a piacot, mégis örömmel hallom.
lde hallgass. Van, aki szem elől téveszti, hogy mi fontos az életben.
De attól még előfordulhat, hogy jó útra tér. Nem igaz?
Talán csak a karácsony öröme hiányzik neki.
Hát, abban jó vagyok.
De még milyen jó.
Azért...
rám mindig számíthatsz.
Most pedig... indulás... uccu.
- Sziasztok. - Szia, Kópé. - Szia, ügyes légy.
Minden jót.
Szia-mia.
Szia, Kópé.
Ne sírj!
Szia. Remélem, meglesz az apukád.
Köszönöm, Narvál úr. Viszlát.
Hékás! Hogy hívnak?
Engem Kópénak.
Rád férne egy kis szeretgetés?
Jó mosómaci! Pátyolgatni akartalak.
Üdv. Jó napot.
Köszönöm. Köszönöm.
A VlLÁG LEGFlNOMABB KÁVÉJA
Hát sikerült! Gratulálok!
A világ legfinomabb kávéja! Nagyon ügyesek, mindannyian.
Örvendek.
Heló.
Télapó! Téla... Nem ő az.
Köszönöm. Köszönöm.
- Kösz. - Kösz.
Elég legyen! Húzz már innét, tűnés.
- Heló. - Üdv.
Gyönyörűséges!
Mint egy karácsonyfa.
Újra kiadni?! Tudja, az mennyibe kerül?
Két oldal kimaradt. Nincs értelme a mesének.
Észre se veszik. Úgyis a képeket nézegetik.
Nem liftezhetünk tovább, itt dolgozik az apukám.
Meg se ölelgettem!
Még sose pedikűröztem cicákat.
Hányan vannak?... Nyolcan?!
Nem tudom, lesz-e időm. Na jó, hozd le őket a hétvégén.
Hozd az almot, aztán meglátjuk.
Elnézést. Egy bizonyos Walter Hobbst keresek.
- Kópé manó vagyok. - Fergeteges a jelmeze. Ki küldte?
- Manó Papa. - Manó Papa?
- Az Északi-sarkról. - Az Északi-sarkról?! - Bizony.
- Maga szerint szállítsuk le így? - Nem. lnkább dobjunk ki
30 ezret azért, hogy kiderüljön,
mi lett azzal a kutyával meg a gerlével. Szállítsák le.
- Igen. - Mr. Hobbs? Én vagyok az. - Mondja.
Valaki meglepte Önt karácsonyra.
Apu!
Hát akkor... essünk túl rajta.
- Már ungot-berket bejártam utánad. - Mintha az Északi-sarkról jönne.
Mert tényleg onnan jövök. Télapó ideszólt!
- lgen, hogyne, épp most beszéltünk. - Tényleg?!
- Akkor kezdje. - Jó, de mit?
Nos, énekel, vagy folytathatom a munkámat?
Énekeljek?
Jó.
Amit csak kérsz.
Apukámmal lehetek...
Találkoztam vele, Kéri, énekeljek szép hangon...
Te nem is tudtad, hogy itt vagyok a világon.
De most itt vagyok. Rád leltem, Apuci.
És tudod, mit? Szeretlek, szeretlek, szeretlek!
Hát, ez elég fura volt.
Általában csak eléneklik nekem a 'Kiskarácsonyt'.
A fiad vagyok. Susan Welles a mamám, csak nem mondta el.
De most eljöttem. Én vagyok az, Kópé!
- Susan Welles. Ezt a nevet mondta? - Ezt.
- Ki is küldte a meglepetést? - Milyen meglepetés? Én is kérek!
- Hívjuk az őröket. - Szerintem is. - Én is szeretek suttogni.
- Walter az apám. - Apu sajna nem ér most rá.
- Jó, majd később benézek. - Hogyisne, vissza ne gyere ide.
- lnkább szaladj vissza Télapóhoz. - Oké.
Mars vissza az áruházba.
Bocsánat! Elnézést.
- Gyümölcsvirág? - Gyümölcsös? Naná.
Bocsánat.
Menjenek csak.
Hé! Látták a vécécsészéket?! Mega-hatalmasak!
A LEGKEDVESEBBNEK
Hékás! Gyere csak... Gyere ide!
- Én? - Te.
Mit keresel idelent?! Nincs itt semmi keresnivalód.
Majd szünetben vásárolsz. Eridj föl!
- Jó. Nem tudtam. - Hát jegyezd meg.
- Haragszik? - Nem. - Biztos? - lgen. Csak dolgozz.
Rendben...
Nahát!
- Hát ez mi? - Ez az Északi-sark.
- Nem is az. - Dehogynem. - Ez nem az. - De ez az.
- De nem. - De igen. - Ez nem az. - De bizony.
Már hogy volna? Nem is havas.
- Mit vigyorogsz? - Csak szeretek mosolyogni, az a kedvencem.
- Hát legyen a meló a kedvenced. - Oké. - A meló.
- Jó. - Most jön a bejelentés.
Figyelem, mindenki! Holnap reggel 10-kor eljön hozzánk a Télapó!
Télapó! Jóságos ég!
Télapó idejön? Én ismerem ám.
- Személyesen. - Fényképezkedik a gyerkőcökkel.
- Juhé! - Kapjátok össze magatokat.
- Holnap 10-kor. - Holnap 10-kor. - Eljön a Télapó.
- Aláírnád itt? - Szia.
Télapó idejön.
- Mi tetszik ennyire? - Annyira ügyesen díszíted azt a fát.
- Mit izélgetsz? A főnök állított rám? - Én nem izélgetlek.
Csak jó, hogy van más ember is, aki vonzódik a manó kultúrához.
- Örülök, ha túlélem az ünnepet. - Túléled?!
- De hát karácsony a világ legszebb napja. - Ne szólj hozzám.
- Látom, rád férne egy kis karácsonyi éneklés. - Hagyj békén.
- A karácsony új életre kel, ha mindenki énekel. - Kösz, inkább nem.
Pedig könnyű. Mintha beszélnél, de hangosabb, és hajlítgatni kell.
Tudom, hogy kell, de nem szeretnék.
Pláne nem ennyi ember előtt.
Ha egyedül megy, akkor igazán nem számít, ha mások is hallják.
- Nagyon is számít. - Nem számít.
Figyelj.
Énekelek. ltt a boltban... énekelek.
Állok a boltban, és énekelek.
Az Északi-sarkon nincs kornyikálás.
- Dehogy nincs. - Nincs. - Mindig énekelgetünk.
- Nincs és kész. - Úgy faragjuk a játékokat.
Látod?
Felhívjuk vásárlóink figyelmét, hogy áruházunk 10 perc múlva bezár.
Kérjük, fejezzék be a vásárlást.
Hát akkor... Én el is indulok.
Dehát még készülődni kell, jön Télapó.
lgen... hát akkor...
majd holnap.
- Kópé. - Jovie.
- Szia. - Szia.
Jovie...
A hálószobában vacsorázom, jó? Át kell néznem egy csomó cuccot.
- Muszáj? - El vagyok maradva egy csomó dologgal.
- Ehetek bent? - Nem.
De miért? Apu is bent eszik.
Csomó leckém van még. El vagyok maradva egy csomó dologgal.
Az asztalnál eszel.
Most mennem kell!
Vár rám a család,
Volt együtt egy szép,
édes éjszakánk.
A Mamának mondom el,
A Papa úgyse rám figyel,
A legjobb, hogyha elindulok,
Egy italra még maradhatok.
- Most hogy dönthetnék? - Hideg van, ne menj el.
- Egy ital kell még! - Nagy a fagy, ne menj el!
- Tán maradni kell! - A szemed szép holdsugár!
- Hogy induljak el? - ltt meleg van, maradj még!
- A szám azt mondja, nem, nem, nem! - Megfáznál a hidegben!
- De maradna még a szívem! - Maradj még, és bújj hozzám!
Most indulnom kell!
- De hideg van, bújj hozzám. - Kint hideg van, bújj hozzám!
Kifelé! Ne nézz ide! Ki innen!
Apu? Apu.
Apu! Szia. Én vagyok!
Apu! Apu! Apu!
- Csak apukámnak hoztam ajándékot. - Rendben, majd átadom.
Mondja meg, hogy én küldtem, Kópé, a fia, jó?
Meg hogy szeretem, és ő a legjobb apa a világon. De jó erőben vannak.
Tyű!
Jaj, de szép.
- Hé, te. - Én?
Gyere csak ide. Beszédem van veled.
- De miről? - Arról, hogy kerültél reggel a női öltözőbe.
- Hallottalak énekelni. - De azt nem sejtetted, hogy meztelen leszek?
- Nem tudtam, hogy meztelen vagy. - Miért jöttél be olyan korán?
Otthon elzárták a vizet.
És te?
Díszítettem.
Ezt te raktad fel?
- Eléggé berágtak miatta. - Tényleg?
Gyerekek. Láttátok ezt?
Elég pofás lett. Túlságosan is pofás. Ránk küldtek valami profit.
Valaki a helyemre pályázik. De azért, mi tartsunk össze. Rendben?
Ha én megyek, ti is repültök.
Hogyha megtudtok valamit, hívjatok a rádión. Hármas csatorna.
A jelszó: 'Tele van a puttonyom'. Jól van?
- 15 centiseket, szivi. - Nem lehet akkorát. - 15... centi.
Még sose hallottam senkit ilyen szépségesen énekelni.
Télapó.
Télapó! Én vagyok az, Kópé!
Szia, Kópé. Hogy s mint?
Én vagyok!
- Te meg ki vagy? - Hogyhogy ki? Hát Télapó.
- Te nem is ő vagy. - Már hogyne volnék!
Ha te vagy, akkor mondd meg, mit énekeltem a születésnapodon?
Hát azt, hogy ''Boldog szülinapot''!
- Na és, hány éves vagy, fiacskám? - Négy.
- Hogy hívnak, nagyfiú? - Paul.
- És mit szeretnél karácsonyra? - Ne mondd meg.
- Ez egy csaló. - Hadd beszéljen a srác.
Undorító vagy. Hogy vetemedhetsz ilyesmire?
- Most már vegyél vissza. - Tele a puttonyod hazugsággal.
- Én szóltam. - Csaló.
- Csaló?! - Bizony. - Ellátom a bajod.
- Csaló. - Á, csak viccel.
- Valami bűzlik. - Jó karácsonyod lesz.
Mégpedig te. Télapónak nincs ilyen sajtszaga.
Galád imposztor! Nem is Télapó!
- Átverés! Végig csalt! - lde gyere! Megállj!
Csalás!
Na, most hová futsz? Mi lesz?
Ez nem is Télapó!
Nem ő az!
A legkedvesebbnek.
Apunak. Szeretettel, Kópé.
- Hát ez mi? - Telefon. - Jól van.
- lgen? - A rendőrségtől keresik, uram.
Rendőrségtől? Tessék.
Apu!
Én tudtam ám, hogy értem jössz.
Biztos úr, ő az apukám, ő Walter. Eljött.
Kiváltott. Egyet telefonálhattam. Csak egyetlen egyet.
Téged kell hívni, rögtön tudtam. Értem is jöttél.
Azt mondták, nem jössz. Folyton ezt hajtogatták...
- Ki a fene vagy te? És mit akarsz? - Hát Kópé, a te fiad.
Várj csak...
- Honnan vetted ezt a képet. - Manó Papától kaptam.
- Mit szórakozol itt? Mégis mi kell, pénz? - Dehogy!
Csak kíváncsi voltam rád, gondoltam talán te is énrám.
Hogyne, ki ne volna?
És építhetnénk mézeskalácsházat, korizhatnánk, és...
mehetnénk kézen fogva.
- Gyere. - Jó.
Jól van. Lássuk, mi a helyzet.
Kópé, azt ne edd meg.
- Egész délután betegeim vannak. Gyorsan. - Beteg vagyok?
lgen, de nem ezért jöttünk.
- Milyen vizsgálatra? - Hogy a fiam vagy-e.
- Mi ez? - Higiénikus papírülőke.
- Nyugi, míg beadom a szurit. - Szuri!
- Hideg. - Ne mocorogj, légy szíves.
- Hallgatós nyaklánc? - Nem.
Miért van ott csontváz? Bandzsítva kalózzászló.
- Van neve? - Nincs. - Bocs.
- Nyughass. Kérlek. - Most haragszik rám. - Bizony.
Ülj szép nyugodtan, mindjárt kész is leszünk.
- Utána bonbonozunk? - Még szép.
Habcsókot is eszünk, még tojást is festünk.
A tojásfestés húsvéti...
- Úgy dobog az ujjam. - Nem sokáig fáj ám így.
- Mi a neved? - Kópé.
- Az enyém Carolyn. - Szia.
- Mit kérsz karácsonyra? - Beszélő babát.
- Majd szólok az érdekedben. - Kösz... Szép a jelmezed.
Ez nem jelmez. Manó vagyok.
Vagyis, hivatalosan ember, de manók neveltek.
Én meg ember, és emberek nevelnek.
Na?
A te fiad.
- Kópé a fiad. - Az nem lehet.
Dehát te is láttad. Ez egy flepnis elmebeteg.
Csak gyerekes függőségi állapotba került.
- De manó?! - Dédelgetésre van szüksége.
Értem.
Szóval... Mit akarsz, szoptassam?
Vidd haza, mutasd be Emilynek meg Michaelnek.
És, ha majd megbékél a valósággal,
abba fogja hagyni a manó-mizériát. Én ezt tenném a helyedben.
Te jó ég! Walter, ez...
Ez csodálatos. Van egy másik fiad.
Csodás. Erre így még nem is gondoltam.
El se tudom hinni.
Nem egyszerű a helyzet, de valahogy megoldjuk.
- Szívem. - Mi az?
Manónak képzeli magát.
Minek?
- Karácsonyi manónak. - Ugyan már, Walter.
Nem gondolhatja komolyan, hogy ő egy manó.
És aztán bejártam a Hetedhét-Berkű Cukorkapagonyt,
átkeltem a Kavargó Kacifántos Karamellatengeren,
és egyenesen át a Lincoln alagúton.
- És hol töltötted az elmúlt 30 évet? - Az Északi-sarkon.
- Kérhetek rá juharszirupot? - Erre nem... Ez spagetti.
Lehet ám, hogy van is nálam.
ltt van.
- Te aztán édesszájú vagy, igaz? - A szirup az édes? - lgen.
Akkor igen!
Mi a 4 alapvető étket fogyasztjuk.
Cukrot, Kandiscukrot, Selyemcukrot és Szirupot.
- Na és, lenne kedved itt maradni nálunk? - ltt maradhatok?
- Hogyne. - Emily. - Mit gondolsz, meddig maradnál?
Nemigen terveztem el, de kábé mondjuk... örökre.
Emily.
Válthatnánk pár szót a konyhában, kérlek?
- Megőrültél? ltt nem maradhat. - Láthatóan komoly gondjai vannak.
- Nem dobhatjuk ki a hóba. - Miért ne?
- lmádja a havat, másról se beszél. - De ő a fiad.
Hallottad?
Nem kicsit vagy fura.
Apu?
Apu.
Apu!
- Mi az? - Nem tudok elaludni, amíg be nem bugyolálsz.
- Mi? - Nem tudok elaludni, míg be nem bugyolálsz.
- Márpedig nem bugyolállak be. - De aztán tényleg elalszom.
Na, jó.
- Csik-mak-mak. Csiki-csata. - Elég!
Bocsánat.
Jól van. Feküdj szépen, és aludj.
- Oké. - Jó.
Apu?
Szeretlek.
Az jó. De most aludj.
Ez már aztán döfi. Általában én készítem a reggelit.
Ennyi elég, elég lesz.
Hű, ez finom.
- Jó? - Jó.
- Akkor jó. - Na és...
- Jól aludtál az éjjel? - Remekül. Kereken 40 percet.
Még egy hintaló is belefért.
Uramatyám. Ezt te faragtad? Honnan vetted hozzá a fát?
- Jó reggelt. - Jó reggelt, Apu.
Walter. Kópé főzött nekünk reggelit. Hát nem aranyos?
- Meg ebédet. - Meg ebédet.
- Sziasztok. - Hány kanállal kérsz? - lnkább kávézom, kösz.
Hát jó.
Figyelj, Apu. Megvan, mit csinálunk.
Hóangyalkázással kezdünk, korcsolyázunk,
És végül majd jól megölelgetsz.
Dolgoznom kell. És volna még valami. Ha nálunk maradsz,
most már lassan levethetnéd a jelmezed.
- Mindig ezt hordtam. - De már nem vagy az Északi-sarkon.
- Akarsz nekem örömet szerezni? - De mennyire.
Akkor bújj ki a nadrágból. És minél előbb, annál jobb.
- Minél előbb, annál jobb? - Úgy bizony.
Hát jó.